Mit sind længes efter den søde skovduft. Vil du med?
- Du ved, der vil kommer andre. - Ikke som ham.
Junkeren er en forræder. Jeg havde intet valg.
Kom! En galop letter altid dit humør.
- Du kunne have vundet! - Kongen ville have tabt.
Det kan vi ikke have, vel?
Mit råd er at tage sagen mindre tungt.
Du har fængslet min bedste ven. Hvordan skal jeg tage det?
Din kæreste ven konspirerede mod kronen. Hvordan skal jeg tage det?
Han blev snøret. Det ved du lige såvel som jeg.
Han er godtroende og letpåvirkelig. Han mente intet ondt.
Jeg traf beslutningen som din konge, ikke som bror.
Er du stadig min bror? Til tider tvivler jeg.
VERSAILLES
- Hvad foregår der? - Hendes Højhed er syg.
- Er min doktor tilstede? - Jeg finder hende.
- Og med hensyn til hendes udseende? - Der er taget hånd om det.
- Det er latterligt! - Det er rimeligt.
- Du skal intet sige. - Så bliver jeg opdaget.
Jeg forstår din frygt, men den tjener ingen.
- Hvad er der sket? - Hun aborterede.
- Kommer hun sig? - Ja, Deres Højhed, med søvn og ro.
- Hvorfor skete det? - Det ved jeg ikke, Deres Højhed.
Mange af naturens hemmeligheder mystificerer os.
Jeg venter vores gæst fra England i dag. Før ham fluks til mig.
- Hvor er Fabien? - Jeg har ledt, men uden succes.
Han skal afhøre junkeren. Jeg er sikker på, han har meget at berette.
Du er et fæ.
- Hvad skal jeg gøre? - Vare din mund.
De vil hænge mig!
Kongen vil ikke turde dræbe sin brors elsker.
Han vil lade dig slippe, men først efter du er blevet tortureret.
Men hvis du røber noget om vores gruppe, sprætter jeg dig op.
- Er det forstået? - Ja.
Alle konspiratorerne er nu i Bastillen. Marchal afhører dem.
De vil prøve at redde sig selv.
Spørgsmålet er, om der er større kræfter bag dem?
De skal ikke bekymre Dem om adlen, sire. De er en flok dovne kujoner.
- Er De ikke adelig, Rohan? - Jo, og jeg er en doven kujon.
Jeg må foreslå, at de bliver henrettet. Det er den eneste måde.
- Og i salonenerne? - De er bange.
Godt. De skal være bange.
- Jeg synes, de skal løslades, sire. - Hvorfor skulle de det?
Fordi deres taknemmelighed vil give sig til udtryk i lydighed.
Kanske, men de skal smage det kolde fængselsgulv lidt endnu.
Der er intet at frygte. Kæmp ikke imod. Hvil.
Hvil! Hvil, min elskede.
Hvad har du givet mig?
Bare en eliksir, der vil forstærke vores lidenskab. Jeg tog lidt selv.
Luk dine øjne. Du har brug for søvn.
- Vand! Jeg har brug for vand. - Selvfølgelig, min ven.
Vær ikke bekymret. Jeg forlader dig ikke, før du er i vigør igen.
Jeg tror, du må have spist noget.
Du sagde selv, fasanen smagte mærkværdigt. Mon ikke det er den?
Fabien?
Har kongen besøgt mig? Fortæl ham, jeg vil se ham.
Hans Majestæt ser til statsanliggender, men tænker på dig.
Jeg så dig ikke. Vil du komme at sidde hos mig?
Godt du ikke har glemt dine prioriteter. Farvel.
- Tabte jeg barnet? - Ja, Deres Højhed.
Det er måske for det bedste.
Hans Majestæt kommer om et øjeblik, Sir William.
- Er det tegningerne til paladset? - Ja.
Det er alt andet end uambitiøst.
- Tak, fordi De kom, sir William. - Det er mig en ære.
- Jeg har et tilbud til Deres konge. - Jeg vil lytte med stor interesse.
Det er selvklart, at vores samtale skal blive mellem -
- kongen og de, der har hans fulde tillid.
- Jeg vil invadere Holand. - Ja så.
Kun hendes allierede, England, kan stoppe mig.
Hvordan overtaler jeg England til at tage del i forehavendet?
Penge? Måske. En del af de hollandske handelsruter? Med sikkerhed.
Men det er ikke nok. Hvad giver man kongen, der har alt?
Man giver ham, hvad hans familie kastede bort: hans tro.
- Jeg kan ikke modsige ... - Deres konge påberåber -
- at han er protestant, men i hjertet er han katolik.
Han vil genoprette forbindelsen til Rom, men i Roms øjne er han profan.
Aftalen, jeg foreslår, er enkel. Vi invaderer Holland.
England leverer tropper og skibe.
Frankrig bærer udgifterne, og jeg søger forsoning -
- mellem den engelske krone og Rom.
Det er en fin måde at besegle en alliance mellem venner.
Jeg foreslår et møde i Dover om ti dage.
- Kommer Deres Majestæt selv? - Det har jeg ikke besluttet.
Vågn op!
Er jeg blevet forgiftet?
- Ja, det tror jeg. - Med hvad?
Svulne øjne, mærker på hænderne, opkastninger ...
- Symptomerne peger på arsenik. - Overlever jeg?
Hvis jeg finder en modgift. Først skal du have salve på øjnene.
Ellers mister du synet på begge øjne. Det gavner ikke i din profession.
- Ingen må vide, jeg er her. - Som du ønsker.
Må jeg lykønske Majestæten for en brillant plan.
Vi får se. Vi skal vinde kong Charles over på vor side.
Hvem skal forestå forhandlingerne? Vil De gøre det selv?
Jeg ønsker ikke, de skal tro, jeg er desperat.
Må jeg være så vovet at foreslå at sende Feuquiére?
Han er en erfaren diplomat og vil Frankrigs bedste.
For metodisk. Hvad med Chanut? Hans besøg i Sverige var en succes.
Han er uberegnelig. Croissy, måske? Han er overbevist anglofil.
Det siges, han endda kan lide maden.
Henriette tager af sted.
- Undskyld, sire, men De sagde ... - Det gjorde jeg.
Henriette tager af sted.
Hvad er meningen? Kanske Majestæten ikke er helt rask endnu?
Jeg er ganske rask, tak.
Med al respekt. Hun har ingen erfaring med sådanne sager.
- Der er meget på spil, og Hendes ... - Majestæt er en kvinde?
Det har ikke undsluppet mig.
Men hun klog og brav som en mand.
Ydermere er hun kong Karls søster. Hun kender hans svagheder.
Hun har en stor fordel. Hun har adgang til kongens øre.
De tænker, Bontemps?
Burde vi ikke overveje, at hende Højhed er svag -
- og ikke har kræfterne til så slidsom en rejse?
- Hendes sind vil, men kroppen ... - Vil ligeså.
- Og hvis vi ventede et par måneder? - Det kan vi ikke.
Vilhelm af Oranien sidder i regeringen.
Republikanerne er på tilbagetog, og Huset Oranien har magten.
Han vil være kongen i løbet af to år.
Forhandler vi ikke med England, gør han.
Louvois, De sørger for transport.
Colbert, sørg for La Gazette skriver, at Majestæten vil komme sig i Vichy.
Har du set Monsieur Marchal?
Madame de Clermont!
Godeftermiddag, madame!
- Du synes hensunket i tanker. - Virkelig?
Vi så dig med Monsieur Marchal. I er et flot par.
Det er sandt, I så os den anden dag -
- men der eksisterer intet andet end respekt mellem os.
- Hvor skuffende. - Ja.
Jeg mistede en halskæde for et par dage siden, et arvestykke.
Jeg spurgte, om han kunne finde det. Det kan være stjålet.
- En klog beslutning. - Ja.
Vi vil spille kort. Vær da med.
Tak, men jeg er en smule ilde tilpas.
- I morgen, måske? - Det lyder fremragende.
Godeftermiddag, de damer.
Det er mig en ære, sire. Må jeg sige, hvor ked af det og skamfuld ...
Giv mig en god grund til at spare dit liv.
Det kan jeg ikke. Jeg har forbrudt mig mod Deres tillid.
Jeg har ladet mig mislede. Jeg beder ærbødigst om Deres tilgivelse.
Måske skulle du fortælle, hvem der misledte dig.
- Det kan jeg ikke, på ære. - På ære. Ser man det.
Jeg sværger, sire. Jeg har aldrig set ham. Jeg ved ikke, hvem han er.
Tror du, du hjælper min bror ved at konspirere mod mig?
Nej, jeg handlede uden omtanke og gennem frygt alene.
Jeg har dræbt kaniner, der var mere tapre end dig.
- Min bror fortjener bedre. - Ja, sire.
Spørgsmålet er, hvad vi gør med dig.
Godeftermiddag.
Jeg må give dig navnet på min skrædder i Paris.
- Hvorfor er vi her? - Det ved jeg ikke.
- Jeg troede, du indkaldte os. - Det var mig.
Jeg har gode nyheder.
Kongen sender sin svigerinde til England for at møde kong Karl.
Ligegyldigt hvad vil hun ikke overleve rejsen.
- Hvordan vil du dræbe hende? - Overlad det til os.
- Og hvad så derefter? - Det finder I ud af.
- Vi slår kongen ihjel. - Hør nu.
Jeg hader kongen inderligt.
Han ødelagde dit slot og hans far min familie og huguenotterne.
Madame, vi vil først fordrive ham fra magten.
Vores ven og allierede Vilhelm af Oranien styrkes.
Han vil give os, hvad vi har brug for af mænd og penge. Gå nu.
Når tiden er moden, får I en liste over folk, der kan vindes over.
Jeg kan ikke lide den kvinde. Hun er farlig.
- Det er vi alle. Gør, hvad du skal. - Som du vil.
- Hvornår kører konvojen? - Snart efter daggry.
Hun bliver fulgt af seks bevæbnede ryttere og to livvagter.
- Jeg dræber hende i skoven. - Er du sikker på det lader sig gøre?
Jeg ved et perfekt sted. Jeg har benyttet det ofte.
Jeg har fortalt Vilhelm, at når hun er død, må vi handle.
- Stoler du på ham? - Det gør jeg.
Vore mål er måske ikke de samme, men det er vore midler.
- Hvorfor ønsker kongen at se hende? - Det ved jeg ikke.
Jeg har ret til at vide det.
De har ret til at spørge, ikke vide.
Han lægger planer, det er sikkert. Henriette, lad mig føre ordet.
Kongen vil tale med Hendes Højhed alene.
Din bror mener, han står stærkt. Det er ikke sandheden.
Han har kun styrken, man tilskriver ham.
Han vil søge at vende traktaten til sin fordel. Stå fast.
Hvis han ikke vil være vores allierede, er aftalen værdiløs.
Vender du tilbage uden underskrift, er opgaven mislykkes.
- Hvad vil du min kone? - Jeg sender hende væk.
- I hvilken anledning? - Hun skal forhandle en traktat.
Jeg sender hende som min ambassadør.
Frankrigs ambassadør? Hvortil?
Det siger jeg ikke, og det gør hun heller ikke.
Er dette sandt?
Hvordan kan du lade ham bruge dig?
Det er det han gør, om end du er blind for det.
Er det det, der generer dig, eller at du ikke selv skal varetage opgaven?
Det generer mig, at du taget alt fra mig, der er ...
... eller burde være mit.
Din ven, junkeren, er lige blevet løsladt.
Du kan finde ham i dit kammer.
Hvis han forråder mig igen, bliver han hængt offentligt.
Jeg regner med, du sørger for, det ikke sker igen.
- Kan du klare rejsen? - Det vil jeg mene.
Det gør mig ondt med dit tab.
Vores tab.
Min kære!
Er du ikke glad for at se mig?
- Jeg er skuffet. - Hvorfor dog?
Du har forrådt din konge ... og mig.
- Må jeg forklare? - Nej.
Nuvel. Så vil jeg finde noget mad, der er fri for maddiker.
Nej, bliv!
Men rør mig ikke.
Hvis du gør det igen, vil kongen lade dig hænge.
Vær vis på, at det gør jeg ikke. Jeg har lært min lektie.
Og tanken om at blive hængt til offentligt skue ...
- Det lader jeg ikke ske. - Tak, min elskede.
Jeg ville dræbe dig egenhændigt.
Jeg har en besked til Monsieur Marchal.
- Bravo! - Heldet er med mig i dag.
- Et spil mere? - Hvis De insisterer.
- Jeg tror bare, De vil ydmyge mig. - Og hvorfor skulle jeg ønske det?
Fordi andres lidelser glæder Dem.
Det er vist et område, De er ekspert på, ikke sandt?
- Monsieur Marchal? - Han er bortrejst. Giv mig beskeden.
Pardon, men jeg må kun overbringe den til Marchal.
Jeg er kongens kammertjener. Giv blot mig beskeden.
- Hvor kommer du fra? - Fra Pau, sir.
Hmm!
Beatrice, min kære, du har spillet en spar, og vi spiller hjerter.
Hvor tankeløst af mig! Åh gud.
- Du er Pau, ikke, Beatrice? - Jo, det er jeg.
- Hvorfor? - Ikke for noget.
Budbringeren kom fra Pau med en vigtig besked til Monsieur Marchal.
- Af en grund tænkte jeg på dig. - Jeg er ikke den eneste fra Pau.
- Nej da. Det må være et sammentræf. - Ja da.
- Hvad ved du om kærlighedseliksirer? - Kærlighedseliksirer?
Stimulanser til samleje.
Jeg ved, hvad det er. Hvorfor spørger du?
Forestil dig, at to mennesker tog en eliksir.
Forestil dig, eliksiren indeholdt en gift.
Hvordan kan en rammes af effekten, mens den anden går fri?
Enten lykkedes det for personen at kaste giften op -
- eller også tog vedkommende en modgift.
- Overbring en besked til Bontemps. - Jeg ved, hvem han er.
- Ja, fortæl ham, jeg må se ham. - Skal ske.
- Ved du hvorfor du skal til England? - For at prøves?
Det er der ingen grund til.
Jeg ønsker din færd, fordi du vil, ikke fordi du vil tilfredsstille mig.
- Er der en forskel? - Det ved jeg ikke. Er der?
Har jeg gjort noget forkert?
- Vi var så nære, og nu ... - Er vi ikke nære nu?
Det ved jeg ikke. Er vi?
Vi er de, vi stoler på, nære.
Når du møder din bror, må du udvise selvkontrol frem for alt.
Din gang, din entré, den måde du sætter dig på.
Udvis ingen følelser. Tavshed er vigtigere end tale.
Og når du taler, må du fastholde hans øjne. Se ikke væk.
Brug hans svagheder. Smigr ham.
Stå fast, når du skal, og giv efter, når intet er på spil.
På denne mission er du ikke hans søster eller min brors hustru.
Du er Frankrig. Du er mig.
- Husker du vores første nat sammen? - Ja.
Husker du, hvad jeg sagde, da vi vågnede om morgenen?
Nej.
Fra nu af vil hver dag jeg ikke rører dig ...
... smager dig, mærker dig ...
... være en dødens og en sorgens dag.
Jeg mente det dengang, og jeg mener det nu.
Jeg har begået en fejl.
Jeg har fornærmet kongen, og jeg har fornærmet dig ...
... men min kærlighed er stadig stærk.
Og Philippe, sandheden er ...
... at hvis du ikke elsker mig, elsker ingen mig.
Jeg er så ked af det!
Det er Montcourt.
- Hvad i alverden laver du her? - Godt at se dig, Louvois.
Kongen får dig klynget op, hvis han hører, du er her.
Ikke når jeg giver ham den viden, der er mig tilfalden.
- Hvad drejer det sig om? - Jeg taler kun med Majestæten.
Hvorfor vil du viderebringe denne viden?
Jeg gør det i bytte for min tilbagekomst til Versailles.
Hvordan kom det dig for øre?
På en kro, sire. Jeg overhørte nabobordets samtale.
- Og hvad sagde de præcis? - Kun en af dem talte, sire ...
Han pralede af, at han skulle dræbe kongens svigerinde på hendes rejse.
- Kender du manden? - Ja, sire, fra et tidligere liv.
Han er en tyv og en morder.
Og hvor kan han findes?
Han er den del af Majestætens politistyrke.
Han må arresteres.
Med forlov, sire. Jeg vil på det kraftigste anbefale at lade være.
Han vil benægte al kendskab til sagen.
Tag ham på fersk gerning.
- Hvordan gør vi det? - Jeg kender hans metoder.
Jeg ved, hvor han vil placere sig.
Hvis du taler sandt, vil Frankrig stå i gæld til dig, men du er i varetægt.
- Forstår du det? - Selvfølgelig, sire.
Der er en forræder iblandt os.
Sire, er dette ikke en god grund til at udskyde rejsen?
Og forsømme chancen for at afsløre mine fjender?
Tal med Montcourt. Find ud af, hvad han ved.
I Marchals fravær er rejsens sikkerhed i dine hænder.
Og det må ikke ske, at kongen af Englands søster myrdes på rejsen.
Monsieur Marchal ønsker at se Dem.
Jeg søgte i Deres kontor, men der var ingen.
- De plejede at have en assistent. - Hende ser vi nok aldrig igen.
- Hvad er der sket med ham? - Jeg er forkølet.
Hvem gav dig denne forkølelse?
Man har lagt mærke til mit fravær fra hoffet?
Hans Majestæt er alt andet end tilfreds.
Gør mig den tjeneste at fortælle kongen -
- at jeg er taget til Paris på grund af en hastesag.
Før jeg glemmer det. Jeg har en besked til Dem.
- Hvorfra? - Pau.
- Har De læst den? - Det har jeg.
- Er hun en løgner? - Det er hun.
Madame de Clermont døde i en brand for ti år siden.
- Hvorfor mistænkte De hende? - Papiret.
Jeg er ikke helt med.
Hendes dåbspapirer var dateret 30 år før, papiret var fremstillet.
Det var en moderne slags. Ældre papir indeholder flere fibre.
Blækket bløder på en anden vis.
- Hvordan ved De dette? - Min far var trykker.
Hvorfor fik De hende ikke arresteret?
Jeg stolede ikke på mig selv, men det sker ikke igen.
Det er ikke for sent at sige nej.
- Men jeg vil af sted. - Hvorfor?
- Fordi han bad mig. - Han beordrede dig.
Det glæder mig at være til kongens og landets rådighed.
Du vinder ham ikke tilbage. Det ved du vel?
Det er ikke min intention.
Jeg ønsker dig en behagelig rejse.
Moder, hvad gør du her? Jeg kan ikke vie fra hende.
- Pas på dig selv. - Hvad mener du?
Der lurer farer overalt. Forstår du?
Vi er svært bevogtet og i sikkerhed.
Sker der noget, så sæt din egen sikkerhed højest.
- Nyd din tid i England. - England? Jeg skal til Vichy.
- Jeg beundrer hende. - Hvorfor?
Fordi hun rejser, selvom hun er utilpas.
Hun tager væk for at komme sig. Læser du ikke avis?
Jo da. Hun skal til Vichy. Hvor er jeg dum.
Jeg er beæret over, at Majestæten ville se mig i går.
Jeg var bekymret for hans gunst.
Der skal mere til at miste min gunst.
- Ved du, hvem der dræbte min far? - Nej, ikke endnu.
Dit højre øje synes at komme sig.
Det venstre viser tegn efter giften.
- Hvad ser du? - Sandheden.
Snigmorderen er blevet pågrebet, sire.
Monsieur Gruaud, De er en magiker.
Prøv den! Den er både robust og raffineret.
Åh, min gode ven, Montcourt!
Jeg forviste denne mand fra hoffet og ville aldrig se ham igen.
Men med åbne arme ønsker jeg ham velkommen.
Han er det slående bevis på at troskab lønner sig.
Bravo!
- Hvad fanden laver du her? - Det er mit hjem.
- Hvordan blev du tilgivet? - Jeg tryglede.
Jeg sagde, at man kun kan trives ved Versailles.
Hvad med vore andre aktiviteter?
Dem vil vi diskutere under fire øjne.
Undskyld mig, men jeg må hilse på nogle gamle venner.
Du har et valg: fornuft eller vold.
Lad os begynde med fornuften.
- Hvad er dit navn? - Det har jeg glemt.
På hvis ordrer skulle du myrde hende?
De vil ikke tro det, men jeg husker det ikke.
- Hvem? - De er for gammel og for fin.
Ja?
Monsieur Marchal, sir.
Godaften, sire.
Skulle det være gået din næse forbi, så er jeg kongen af Frankrig.
Vi har nys afdækket en konspiration mod mig, her i mit eget hjem.
Min svigerinde er næsten blevet snigmyrdet af vore egne.
Vilhelm af Oranien søger måder at styrte mig på.
Og du, min sikkerhedschef, som bør holde mig i live, var i Paris.
Jeg håber, du nød det.
- Jeg var ikke i Paris, sire. - Det sagde man mig.
Det tager jeg på min kappe, sire.
Man prøvede at komme mig til livs, men jeg måtte hemmeligholde det.
- Hvem prøvede således? - Det vides ikke med sikkerhed.
Jeg beder om Majestætens overbærenhed, indtil jeg ved det.
- Hun vender måske ikke tilbage. - Selvfølgelig gør hun det.
Det siger du kun, fordi alt andet ville være et nederlag.
- Hun vender tilbage. - Det ved jeg.
Ved du, hvad det er for en tilstand, du skaber?
Du har i sinde at belære mig.
Dit drømmepalads er blevet et sted for forræderi, moralsk fordærv -
- utroskab og amoral.
- Har jeg overset noget? - Det er derfor, jeg er her.
Du er vred, fordi jeg sender din hustru til England.
Hun ejer nu et formål. Det gør du ikke. Jeg giver dig et.
- Et arbejde? - Ja.
Jeg vil ikke nikke og bukke konstant.
Undskyld, det var barnligt af mig.
- Hvad tænker du? - Etikette.
Etikette.
Jeg ser adlen knægtet.
De konspirerer mod mig og opfører sig, som om dette var deres hjem.
De aner ikke, hvordan man tiltaler de royale -
- hvordan man spiser, hvordan man er ved Versailles.
Fra nu af skal alle kende deres status.
Alle dage skal struktureres.
Fra nu af skal alle omfavne de samme regler.
- Selv kongen? - Især kongen.
Hvem kontrollerer kongen bedre end hans egen bror?
Ja? Åh, Monsieur Marcha!
- Jeg var bekymret for Dem. - I lige måde.
De var her, jeg gik efter vand, og de forsvandt.
Jeg har ledt efter Dem i to dage.
Jeg var delirøs. Jeg vidste ikke, hvor jeg var, eller hvad jeg lavede.
Heldigvis blev jeg fundet og bragt til en læge.
Hvor heldigt!
Jeg troede, jeg var blevet forgiftet.
Men du havde ret. Det var fasanen.
Jeg fik den også og blev skidt.
Så måtte jeg til Paris på vegne af Majestæten, og nu er jeg tilbage.
Er der noget, du tænker på?
Det er der faktisk ...
- Tal frit. - Det er ingenting. Senere.
- Du bliver vel? - Nej, ellers tak.
- Jeg skulle blot sikre mig. - Selvfølgelig.
- De er rengjorte. - Jeg er dig tak skyldig.
Jeg er glad for, du er kommet dig.
Jeg ønsker dig en god nat.
Godnat.
Alt syntes aldrig at være så tåget før.
Vi vidste, hvem vi var, hvad vi ville, hvor vi var på vej hen ...
.. vi kendte vores fjender og venner, men nu ...
- Er der ingen vej tilbage? - Nej, man kan ikke vende her.
Hver beslutning er fremadrettet.
Hvad frygter De mest?
- At være alene. - De er aldrig alene.
- Som en sand ven kan sige det. - Jeg gør mit bedste.
- Skål for dem vi efterlader. - Og for en lysere fremtid.
Tekster: M. Dalhoff www.sdimedia.com